Държавна агенция за информационни технологии и съобщения	

НАЦИОНАЛНА ПРОГРАМА ЗА УСКОРЕНО РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННОТО ОБЩЕСТВО В РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ
2008 – 2010 г.

Август 2008 г.

Съдържание

Въведение	3
I. Развитие на информационното общество в Република България 1999-2006 г.	5
ІІ. Предизвикателства	9
ІІІ. Направления	12
1. ИКТ инфраструктура и сигурност	12
2. Общество и култура	13
3. Икономика и заетост	14
4. Научни изследвания и иновации	15
5. Образование и обучение	16
6. Популяризиране на ИО, брандинг на ИКТ сектора	17
ІV. Управление и контрол	18
V. Приложения	23
Индикатори за оценка	25
Форма за описание на проект	25
Методология за управление на портфолио от проекти	26
Законодателна и нормативна уредба в областта на ИО	28
Използвани съкращения	30

Въведение
Пълноправното членство на Република България в Европейския съюз от 1 януари 2007 г. определя потребността от преместване фокуса на националната политика към създаване на благоприятна икономическа и институционална среда в подкрепа на предприемачеството, генериране на нови и по-добри работни места, постигане на устойчиво развитие и подобряване на социалния статус на населението. 
Правителството на Република България, поемайки отговорността за постигане на целите залегнали в Лисабонската стратегия и Инициативата i2010, определя Информационното общество (ИО) за приоритет в своята Програма на “Правителството на европейската интеграция, икономическия растеж и социалната отговорност”, както и в националите стратегически документи до 2013 г. Следвайки стратегическите цели изготвени от българското правителство, Държавна агенция за информационни технологии и съобщения изготви „Държавна политика за развитие на информационното общество в Република България” (приета от Координационния съвет за информационно общество на 3 май 2006 г.). Успешното реализиране на поставените цели и приоритети в държавната политика изискват последващо прилагане на интегриран подход и концентрирани усилия в рамките на Национална програма за ускорено развитие на ИО. 
Националната програма за ускорено развитие на Информационното общество в Република България определя оперативната рамка на българския модел на ИО в технологичен, икономически и социален план. Документът е структурно разделен и функционално обособен по приоритетни направления и определя насоките за създаване на пътната карта включваща проекти от ключово значение за развитието на ИО в България. Избраните направления изключват приоритетните услуги на ИО - електронно правителство и електронно здравеопазване, които ще бъдат реализирани и управлявани съгласно отделни планове за действие, финансово осигурявани от бюджетите на отговорните ресорните министерства. 
Програмата поставя ударение върху конвергенцията на информационните и комуникационни технологии (ИКТ), електронното съдържание, обществените услуги и подобряване качеството на живот, като отчита разнообразните възможности, които предоставят ИКТ за социално и икономическо развитие. 
С оглед на глобалните тенденции и при отчитане на българските реалности са определени следните основни принципи, които трябва да подпомогнат процеса на развитие на ИО в България:
1.	Фокус върху гражданите. Целесъобразността на всяка програма, проект и дейност по изграждането на ИО трябва да се оценяват по приноса и ползите, които те носят за гражданите на Република България като крайни потребители. Те трябва да са съобразени с правата на гражданите, включително правото на лична неприкосновеност.
2.	Достъпност. Осъзнавайки социалната същност на ИО, държавата ще инвестира в услуги и дейности за гражданите, които са неизгодни в икономически аспект за отделни региони, но със силен икономически и социален потенциал в бъдеще. Тези услуги, които демонстрират реален бизнес потенциал трябва да бъдат пренастройвани на бизнес основа.
3.	Пълна съвместимост с политиката на Европейския съюз. Изграждането на ИО в Република България трябва да следва изцяло правото на Европейския съюз и да бъде в съответствие с политиките на Международния съюз по далекосъобщения, Съвета на Европа и др. международни организации, като отчита националните особености и развитие на страната.
4.	Интегриране на националните ИКТ ресурси. Повишаване на ефективността на публичните инвестиции за ИКТ ресурси на база интегриране и централизиране на данни и пълна съвместимост между изгражданите системи. От изключителна важност е въвеждането на централизиран подход на един водещ орган координиращ развитието на информационното общество.
5.	Доверие и сигурност на мрежите и информацията. Държавата ще прилага система от норми, санкции и ресурси за осигуряване безопасност на данните и ИКТ системите. Всички усилия осъществявани в областта на ИО трябва да следват утвърдени принципи и стандарти за сигурност и да не създават предпоставки и условия за компрометиране и уязвимост на свои и чужди данни. Това включва: електронни подпис и електронни документи, защита на данните, защита от кибер престъпления, защита на интелектуалната собственост, регулиране на интернет съдържанието, защита на потребителите.
6.	Ефективност и ефикасност. Развитието на ИО трябва да бъде осъществено чрез проекти, подкрепящи целите и приоритетите на държавната политика определени на стратегическо национално, регионално и местно ниво при максимално използване на ограничените ресурси.
7.	Качество на електронното съдържание. Всяка дейност, проект и инициатива, водещи до създаване на електронно съдържание, особено с национална идентичност, трябва да бъдат подкрепяни и структурирани като част от националното цифрово богатство.
8.	Сътрудничество (публично-частно партньорство). Във своите дейности  държавата ще разчита на знанието, компетентността и гъвкавостта на българския ИКТ бизнес, университети и неправителствени организации за ефективно изграждане на информационното общество в България.
9.	Технологична неутралност. Държавата трябва да прилага принципа за технологична неутралност при регулаторни действия, свързани с развитието на ИО, с оглед защитата на интересите на гражданите и потребителите.
В резултат на целенасочени действия в избрани области на въздействие програмата ще постави основите на българския модел на ИО за преодоляване на значителното изоставане на Република България при усвояване на нови знания, технологии и практики, необходими за генериране на иновации и осъществяване на технологичен трансфер. Едновременно Програмата включва концепцията за приобщаващо ИО, която интегрира еднакво добре всички слоеве на обществото и подпомага развитието на човешкия капитал.
Преходът към ИО няма алтернатива. Въпрос на национален избор е не дали да се изгражда ИО, а начинът и формите на неговата реализация. Развитието на ИО е трансграничен и транснационален процес, в който отделните държави осъществяват своята национална политика.

I. Развитие на информационното общество в Република България 1999-2006 г.
Информационното общество е резултат от промените, предизвикани от използването на новите ИКТ в съвременния живот. Преходът към икономика на знанието и изграждане на информационно общество е едно от направленията, които стратегията от Лисабон изведе през 2000 г. като основен двигател за повишаване на конкурентноспособността на икономиката, за осигуряване на повече и по-добри работни места  и за подобряване на социалния статус на населението. 
Република България е една от първите страни в Европа, която още през 1999 г. приема Стратегия и Национална програма за развитие на информационното общество, актуализирана през 2002 г. в съответствие с Плана за действие eEurope+ на страните кандидатки за членство на ЕС.
В тези документи "Информационното общество" се определя като общество с качествено нова структура, организация и обществени отношения, основани на глобалния достъп и използване на информационни и комуникационни мрежи и услуги без национални, географски или други ограничения за обмен на информация, научни, духовни, културни и други постижения. 
Няколко правителства и бизнеса в България положиха много усилия за създаването на подходяща среда за развитие на ИО. На първо място е поставено актуализиране на законодателството, касаещо ИКТ и изследователската дейност, съчетано с подготовката и приемането на някои задължителни нормативни документи за развитие на ИО (Приложение 4: Законодателна и нормативна уредба в областта на ИО). 
Отделно бяха разработени стратегически документи, които разглеждат приложението на информационните технологии в отделни области на обществения живот и дават основни насоки за неговото развитие. Стратегия за е-правителство е приета от Министерския съвет през декември 2002 г. Тя поставя основите на електронното правителство в организационен и управленски аспект. През март 2004г. е приет План за изпълнение на Стратегията за е-правителство (2004-2005 г.), който посочва конкретните задачи за изпълнението на Стратегията. Липсата на финансова обезпеченост може да се посочи за основна причина за неизпълнението на Плана.
През 2004 г. са приети Национална стратегия и План за действие за въвеждане на ИКТ в българските училища. Главна цел на стратегията е изграждането на качествено нова учебна среда, която ще научи учениците да търсят и гъвкаво да намират информация, както и да я анализират и използват в учебния процес. 
В съответствие с Управленската програма на правителството за развитието на информационните технологии и създаването на конкурентна, експортно-ориентирана ИКТ индустрия у нас, през 2004 г. са приети Стратегия и План за действие за конкурентоспособност на България на световните ИКТ пазари. Те са разработени съвместно от правителствени институции и представители на частния бизнес. 
С Решение от 28.12.2006 г. Министерският съвет прие „Национална Стратегия за внедряване на електронното здравеопазване в Република България”.  Този документ очертава същността на електронното здравеопазване и представя приоритетните цели за неговото развитие в Република България. Стратегическа цел при въвеждане на електронното здравеопазване е подобряване на здравното състояние и качеството на живот на българските граждани, чрез осигуряване на равнопоставен достъп до съвременни, ефективни и качествени здравни услуги с помощта на съществуващи и нови технологични възможности, в съответствие с променящите се потребности и повишената мобилност на населението.
В подкрепа на целенасочена политика в областта на ИО през последните четири години у нас се изготвя годишен доклад, който следи неговото развитието. Използваната  методология се базира на концепцията, че готовността на ИО се измерва чрез степента на: 
1	развитие на необходимата информационна и комуникационна инфраструктура (широколентов достъп, достъпност и надеждност на връзката);
2	успешно интегрираните ИКТ в бизнеса (е-търговия, местния ИКТ сектор);
3	местните електронни общества (локално съдържание и използване на ИКТ в ежедневния живот и в образованието);
4	електронното управление. 
От фондация „Приложни изследвания и комуникации” с подкрепата на държавни институции, консултанти и експерти се издава годишен доклад е-България. Обобщеният индекс за електронната готовност на България (е-България) през 2006 г. забавя своя растеж в сравнение с 2004 и 2005 г., но остава на задоволително високо ниво от 13 %. 
Индексът е-България в развитие 

Източник: е-България 2006, Фондация „Приложни изследвания и комуникации”, 2006
Най-голям принос за нарастването на съставния индекс през 2006 г. има е-бизнес индекса (26 %), а през 2005 г. индекса е-образование (25 %). Най-слабо развитие през 2006 година има в областта на е-управлението и предоставянето на е-услуги от страна на правителството. Ръстът в индикаторите на е-България показва трайни тенденции за хомогенизиране (измерено с отношението най-висока стойност към най-ниска). Това отношение расте само за е-достъпа, но остава с най-ниските стойности за периода от 2001 до 2005 г., като за 2006 г. единствено е-обществото е с малко по-ниска стойност. Ръстът в свързаността и икономическата достъпност значително изпреварва реалното навлизане на технологиите в обществото. Това се дължи на определени фактори при използването на компютри и интернет като недостатъчно образование, напреднала възраст и социално неравностойното положение на големи групи хора.     
е-България и съставните индекси в развитие

Източник: е-България 2006, Фондация „Приложни изследвания и комуникации”, 2006
Е-Достъп
И през 2006 г. индексът е-достъп има най-високи стойности сред останалите съставни индекси на е-България. Развитието на е-достъпа през последната година се дължи предимно на подобрената свързаност (вътрешна и международна), повишена надеждност на връзките (включително заради използването на подземни кабели от по-големите LAN-доставчици) и подобрена икономическа достъпност до новите технологии. Лидери в предоставяне на интернет достъп в домакинствата са кабелните телевизии (около 40 % от потребителите) и LAN-доставчиците (около 30 %).  Това, което липсва в момента е не по-висока скорост на обмен, а ново съдържание и  услуги с висока добавена стойност към вече съществуващото съдържание. България изостава от Европа по отношение на предоставяните цифрови услуги, обвързани с кабелната телевизия, които се ползват от под 1 % от домакинствата, в сравнение от една трета от домакинствата в старите страни членки на ЕС. 
Е-общество 
Обобщеният индекс е-общество през целия период от 2001 до 2006 г. има най-ниски стойности. Структуроопределящите фактори, които ограничават последващия растеж в съставните показатели са застаряващото население, в което пенсионерите са практически изключени с около 1-2 % потребление на интернет, както и слаборазвитите и изостанали райони, в които има проблеми дори с електричеството и телефона. Въпреки сериозния ръст на интернет потребителите към края на 2006 г. (над 2 милиона), е необходима по-активна правителствена политика, която да гарантира включването на хората в неравностойно положение в информационното общество. 
Все пак, българските домакинства влизат в Европейския съюз сравнително добре свързани с телекомуникационната инфраструктура. Над 65 % от домакинствата имат кабелна телевизия през първата половина на 2006 г., а над 30% от домакинствата в България разполагат поне с един компютър. Децата са ключовият фактор, който обяснява бързото навлизане на компютрите в домакинствата след 2002 – 2003 г. и в същото време са най-уязвимата група от новите заплахи. 
Е-образование 
Понятието е-образование обхваща осигуреността с компютри, достъпа до интернет в училищата и университетите, присъствието им в уеб-пространството, употребата на ИКТ от учениците и студентите и по-общо използването на новите технологии в полза на продължаващото обучение през целият живот. През 2006 г. за първи път се отбелязва чувствително подобрение в развитието на е-образованието като една от най-критикуваните области във всички доклади е-България от 2002 до 2005 г. Въпреки проведените обучения на учители и конкурси за разработване на електронно съдържание, най-рисковият фактор за бъдещето развитие в тази област остават квалификацията и подготвеността на учителите да използват ИКТ в процеса на обучение. 
Е-бизнес 
Българските предприятия са вече сравнително добре оборудвани с компютри, с очаквано насищане на работните места с компютри, свързани към интернет през следващите две-три години. През 2006 г. 90 % от предприятията имат поне един компютър, 84.3 % имат достъп до интернет, давайки възможност на около 27 % от заетите да ползват интернет на работното си място. Около една четвърт от предприятията имат уеб сайт, най-малко от 4 години. Една от най-належащите дейности в областта на устойчивото подпомагане на е-бизнеса в страната ни от страна на държавата са пряко свързани с осигуряването на човешкия потенциал: схеми за финансиране на ИКТ образование и обучение, както и разработването на ясна стратегия за приемане на високообразовани имигранти.   
Е-управление и политика
Напредъкът през 2005 и 2006 г. по отношение развитието на електронното управление в страната се свързва с обезпечаване на централната администрация, включително и териториалните й поделения, с ИКТ оборудване, наличие на уебсайтове и предлаганите чрез тях информация и електронни услуги, както и с мащабните обучения на държавни служители в съответни умения - стартиране на проектите за изграждане на интеграционна система на е-правителство, която да предостави една точка на достъп до услугите на държавната администрация, да осигури условия за обмен на документи и данни между администрациите и да послужи за основа на т.нар. „Единна среда за обмен на данни” цитирана от Закона за електронно управление. Успехите в предлагането на електронни услуги са преди всичко резултат на самостоятелни усилия на различните администрации и рядко имат синергетичен ефект в други. 

ІІ.Предизвикателства
Ускореното развитие на информационното общество е ключов фактор за по-бързото икономическо развитие и социално приобщаване на България към ЕС. Това поставя страната ни пред предизвикателството от реализиране на целенасочени действия в социален и икономически план. 
Критични фактори за успех:
1	Политическа воля при осигуряване на необходимото бюджетно финансиране;
2	Наличие на институционален капацитет – ресорен заместник-министър от всяко министерство, ангажирано с изпълнение на програмата и специализирано административно звено, за провеждане на ИТ политиката в съответните министерства и ведомства;
2	Осъществяване на обратна връзка чрез разработване и реализиране на система за текущ мониторинг и оценка на ефективността на изпълнение; 
3	Осъществяване на ефективни публично-частни партньорства на регионално и местно ниво, където ще се работи в тясно сътрудничество с представители на местната власт и местни структури на гражданското общество; 
1	Координация на дейностите с европейските и други международни програми за развитие на информационното общество.
ИО и социалното приобщаване
Осигуряване на равнопоставен достъп до съвременни, ефективни и качествени услуги на ИО и разработването на нови услуги и приложения са основни движещи сили за устойчив икономически растеж, за създаване на повече работни места и за подобряване на социалния статус на населението.
По отношение на физическата е-достъпност и равните възможности за е-достъп в България наблюдаваме затруднения при следните целеви групи - възрастните хора, хората в неравностойно положение, хората с ниски доходи, малцинствените групи, хората в отдалечените райони и имигрантите. Оттук провеждането на структурни реформи в ключови сектори на икономиката с подчертано внимание на въвеждането, използването и разпространението на ИКТ ще подпомогне предотвратяването на социалното изключване на тези групи от обществото. 
Компютъризацията на всички сфери на стопанския и обществения сектор, мащабното навлизане на Интернет внасят съществени промени във функционирането на съвременната държава и поставят необходимостта от изграждане на единен модел на приобщаващо ИО, където хората независимо от своята етническа, религиозна или социална принадлежност ще могат да се възползват пълноценно от предимствата, които разкрива информационния век. В тази връзка като основни предизвикателства пред националната политика по отношение на приобщаващото ИО могат да бъдат посочени: 
1	Осигуряване на широк обществен достъп до електронни услуги;
2	Създаване на среда за предоставяне на достъпни ИКТ продукти и услуги;
3	Подобряване на цифровата грамотност и компетентност на всички възрастови групи;
2	Създаване на подходящо мултимедийно и образователно съдържание и въвеждане на инструменти за допълнително и продължаващо обучение през целия живот;
3	Осигуряване на достъпност на всички публични уебсайтове за хора с увреждания, както и възможности за чуждоезиков превод;
1	Формиране на държавна политика за устойчиво подобряване на ИКТ пазара на труда в Република България; 
4	Повишаване качеството на живот на българските граждани чрез насърчаване използването на ИКТ.
Тези предизвикателства могат да бъдат преодолени чрез реализирането на конкретни проекти като част от активната политика за електронно приобщаване на всички социални групи от обществото, както и за предотвратяване на преждевременното им излизане от пазара на труда. 
Икономически предизвикателства 
Повишаването на конкурентните преимущества на европейската индустриална база в ключови сектори, където ЕС е икономически и технологичен лидер се разглежда като основен фактор за постигане на дългосрочните нужди от устойчив икономически растеж, по-висока заетост и социалното единение, заложени в Ревизията на Лисабонската стратегия от 2005 г. Като първи резултат от Ревизираната Лисабонска стратегия е приета инициатива i2010: “Европейско Информационно общество за растеж и заетост”. Инициативата е насочена към най-перспективния сектор в икономиката на ЕС, секторът на ИКТ, който дава  45% от ръста на производителността и 25% от ръста на БВП. 
Въпросът за иновативния капацитет и конкурентноспособност на българската икономика добива особено значение в контекста на членството на страната ни в ЕС. Като част от единното европейското пространство, пред България се откриват много нови възможности, но и сериозни предизвикателства. 
Процентно средният ръст на ИКТ пазара в България надвишава два пъти реалният ръст на БВП. Очевидно, че колкото по-голяма част от инвестициите и усилията в страната бъдат насочени към този най-бързо растящ сектор, толкова по-динамично ще се развива  българската икономика. За осъществяването на ИКТ дейност в България са необходими допълнителни усилия, подпомагащи създаването и развитието на високо иновативни (базирани върху високи технологии) малки и средни предприятия, разпространяването на нови идеи и технологии, както и създаването на среда, в която предприятията ще могат по-лесно да  внедряват технологии и да извличат полза от тях. В дългосрочен план значението на ИКТ, като сектор от икономиката, ще продължи да надхвърля преките икономически измерения като участие в производствената добавена стойност или броя заети специалисти. 
В съответствие с потребностите на България за развитие на информационното общество през годините на действие на настоящата програма е необходимо да се обърне особено внимание на:
2	Подобряване на взаимодействието между бизнеса, университетите и научните институти при осъществяване на НИРД в областта на ИКТ;
3	Формиране на ясна и прозрачна данъчна и финансова политика за субектите от ИКТ сектора; 
4	Изграждане на успешни модели на ПЧП с цел подобряване качеството на обучение в динамичната сфера на ИКТ и за по-ускорено внедряване на иновативни решения в практиката; 
5	Изграждане на България като регионален център на Балканите за развитие на ИКТ и дейности свързани с икономика на знанието; 
6	Утвърждаване имиджа на фирмите за разработване на софтуер и ИКТ услуги в България като двигател за бъдещото икономическо развитие на страната.
За успешно справяне с посочените социални и икономически предизвикателства програмата предвижда прилагането на система за наблюдение и оценка, която да отчита напредъка по изпълнение на целите и задачите по отделните направления на програмата и конкретните проекти от пътната карта. Системата ще следи ключови индикатори за развитието на ИО в България (Приложение 1), като ще се изготви и предложи за приеме от Министерски съвет в срок от три месеца след  приемането на програмата. При оценка развитието на ИО у нас до 2010 г. трябва да се вземат предвид и критериите, с които се оценява  развитието на информационното общество в европейски и световен мащаб. Извършват се няколко годишни оценки, изготвяни от различни европейски и световни институции. Те обхващат различни аспекти от наземните и мобилните комуникации, електронното съдържание, услуги на бизнеса и администрацията, инвестиции в сектора на ИКТ. Успехът на програмата зависи в голяма степен от надеждността на информацията, точното определяне на очакваните резултати и въздействието. В тази връзка към Програмата ще се разработи и приложи методология, която да подпомогне приоритизацията на проектите (Приложение 3: Методология за управление на портфолио от проекти).
Очаквани резултати: 
1	Над 40% от домакинствата и 90% от училищата, бизнеса и държавната администрация да ползват високоскоростен Интернет; 
2	Осигуряване на достъп до компютър на 85% от населението;
3	Намаляване наполовина разликата в интернет достъпността за хора в неравностойно положение 
4	Осигуряване на високоскоростен достъп (2.5-10 Gbps) във всички общини над 40 000 жители;
5	Привличане на 200/300 млн. евро инвестиции в ИКТ сектора;
6	ИКТ пазарът да достигне границата от 3 млрд. евро;
7	Информационните технологии да формират до 40% от ИКТ пазара;
8	Нарастване на финансирането за българските участници в проекти по приоритет ИКТ на 7 Рамкова програма (РП) на ЕС до два пъти в сравнение с 6РП.

ІІІ. Направления
Засилващото се интегриране на пазарите за стоки, услуги и капитал, както и увеличаващата се взаимна зависимост на националните икономики една от друга са най-важните характеристики на съвременния глобализиран свят. При тези условия новите информационно-комуникационни технологии (ИКТ) вече са се превърнали във важен двигател на растежа. Компютъризацията на всички сфери на стопанския и обществения сектор, мащабното и необратимо навлизане на Интернет внасят съществени промени във функционирането на единния глобален свят.
Информационното общество поставя фокус върху потребителя. Основната цел е подобряване качеството на живот. Създаването на ИО изисква всички хора да имат необходимата информационна и компютърна грамотност и възможност да обменят знание и информация свободно и сигурно без географски, физически или икономически пречки. Друго условие за развитие на глобално ИО е реформата да се извършва в посока на създаване на правила и стимули за изграждане на разнообразна, гъвкава и ефективна икономическа среда, отговаряща на промените в потребителското търсене и базирана на свободна конкуренция. 
1. ИКТ инфраструктура и сигурност
Цели: 
1	Интензивно развитие и оптимизиране на Националната информационно-комуникационна инфраструктура; 
2	Реализиране на оперативната съвместимост на информационните системи в държавната администрация; 
3	Разширяване на технологичните възможности на гражданите и бизнеса за достъп до информационни ресурси и за участието в процесите на електронно управление;
4	Разработване и осигуряване на различни канали за предоставяне на електронни услуги;
5	Осигуряване на висока степен на доверие във функционирането на информационните системи чрез постигане на високо ниво на информационна сигурност.

Обосновка
Информационната и комуникационна инфраструктура на информационното общество се разделя на няколко направления:
1.	Инфраструктура на държавната администрация;
2.	Големи телекомуникационни компании;
3.	Малки и средни фирми за телекомуникационни услуги – предаване на глас и данни, в това число Интернет и VoIP;
4.	Цифрова телевизия – сателитна, кабелна, наземна. 
В момента държавната ИКТ инфраструктура се изгражда без координация между различните ведомства. Развитието й изисква планиране и внедряване на съвременни архитектури, въвеждане на стандарти за технологично развитие, приемане на рамка за оперативна съвместимост на информационните и комуникационни ресурси на отделните ведомства, което налага ежегодно увеличение на публичните инвестиции в информационни и комуникационни технологии, за да се достигнат възможно по-скоро европейските стандарти.
С глобализацията на информационните системи и мрежовите структури неимоверно нараснаха заплахите, свързани с неправомерен достъп до информационни ресурси, хакерски и вирусни атаки, кибер-престъпления и пр., което изисква наличие и прилагане на политики по информационна сигурност, както и изграждане на надеждна система за борба с кибер престъпленията. 
За развитието на другите три направления, ролята на държавата е да създаде добра регулация и конкурентна пазарна среда за развитие. 
2. Общество и култура
Цели:
1	Увеличаване на общия обем от полезна информация на български език на цифрови носители и в интернет, включително аудиовизуални ресурси и библиотеки;
2	Осигуряване на разнообразни обществените електронни услуги;
3	Осигуряване на достъпност до всички портали и уеб-сайтове за хора с увреждания, както и възможности за чуждоезиков превод; 
4	Иницииране на процеси за развитие на е-демокрация 
Обосновка
ИО има значителен потенциал за подобряване начина и качеството на живот на гражданите. ИО влияе пряко върху развитието на образованието, здравеопазването, устойчивостта на околната среда. Новите информационни системи трябва да бъдат персонифицирани и интерактивни, за да бъдат използвани по всяко време и на всяко място. Те трябва да отговарят на повишаващите се потребителски очаквания: да опростяват живота, да са финансово достъпни, да осигуряват високо качество, да са удобни и лесни за използване, да имат многоезични възможности, да са подходящи за възрастни и инвалиди, да са достъпни и за различните слоеве от населението. 
За преодоляване на цифровото разделение в страната се изгражда мрежа от телецентрове, обхващаща понастоящем повече от 120 общини на България. Телецентровете вече надхвърлят своята основна роля за предоставяне на евтин достъп до Интернет и се обособяват като образователни центрове за гражданите и бизнеса. 
ИО предоставя както нови възможности, така и нови предизвикателства пред културната индустрия - съхраняване и развитие на културното наследство, запазване на разнообразието, на националните особености и културна среда, основана на езиковите, исторически, религиозни и фолклорни различия. То се развива на базата на информационните технологии, но основен фокус се поставя върху хората, включително хората в неравностойно положение. Затова е необходимо изграждането у всеки на т.нар “информационна култура”, включваща осъзнаването за нужда от информация, способността да я намира, да я класифицира, ефективно да я използва във всички свои дейности и не на последно място да създава собствен информационен продукт, който да бъде с добро качество, конкурентен и необходим на другите.
Информационното общество има значителен потенциал за подобряване положителните връзки между икономическата и екологична ефективност. Удовлетворението на потребителя от предлаганите пазарни продукти все повече ще зависи от екологичните им качества. За тази нова потребност е нужно да се развиват бази данни с екологична информация в помощ на потребителя. Допълнително производители и търговци трябва да се ориентират към екологосъобразни иновации. Информационните системи за екологичен мониторинг трябва да подпомогнат ефективния държавен и обществен контрол, както и правото на гражданите да са информирани за актуалното състояние на околната среда. 
Системата за електронно правосъдие, ползвайки данните от съществуващите информационни системи на съдебната власт, трябва да предоставя полезна информация и услуги на обществото и гражданите.
3. Икономика и заетост
Цели:
1	Достигане средните европейските нива при използване на ИКТ във всички отрасли на икономиката;
2	Насърчаване създаването и разпространението на електронно съдържание като основа за работа в условията на глобален пазар;
3	Изграждането на благоприятна среда за развитие на електронната търговия;
4	Повишаване общата производителност на българската икономика чрез внедряване, използване и разпространение на ИКТ.
Обосновка
Информационните технологии и средствата за комуникация формират важна част от възможността за повишаване на конкурентноспособността на бизнеса и разкриват нови перспективи едновременно в организацията на работата и създаването на по-привлекателни работни места. 
България има определени предимства в ИКТ сектора (добре развита телекомуникационна инфраструктура, висококвалифицирани кадри в областта на ИКТ, високо качество на българските компании, работещи в областта на високите технологии и конкурентни цени на ИКТ продуктите). Въпреки положителните тенденции от последните няколко години, са необходими допълнителни усилия по отношение на развитието на е-бизнеса, които произтичат от ниската технологична интензивност на икономиката ни и несъответствията в бизнес-процесите на партньорите по веригата на добавяне на стойност. 
Преобладаващата част от настоящата индустриална база в България се състои от МСП. Те представляват 99% от общия брой на активните компании. Важно е да се подчертае, че главният източник на растеж в българската икономиката ще продължи да бъде развитието на микро и МСП. В допълнение те са най-чувствителни към промените в бизнес средата като първи страдат от прекалената бюрокрация и те първи процъфтяват при инициативи за намаляването й. Необходимо е МСП да се разглеждат като основен двигател за създаване на заетост и за социална и национална интеграция в ЕС. Следователно, трябва да се създаде възможно най-подходящата среда за развитие на МСП и предприемачеството. В тази връзка, програмата трябва да отдели специално внимание на микро предприятията и МСП, които да създадат нови производства и нови работни места в области като софтуерните технологии, услугите с добавена стойност, електронната търговия и т.н. Допълнително ще бъдат продължени усилията по насърчаване въвеждането, използването и разпространението на ИКТ в МСП.
България е изправена пред тежка криза за квалифицирани ИКТ специалисти. Много работни места остават незаети поради липса на специалисти с бизнес и мениджърски опит, комбиниран с ИКТ познания и умения. Този недостиг се превръща в съществена пречка за нашето ИКТ развитие. За да се задоволи нарасналото търсене на висококвалифицирани специалисти е необходимо да се предприемат спешни мерки като осигуряването на актуални данни за наличието и търсенето на ИКТ специалисти и тяхната мобилност, което да позволи по-доброто вникване в динамиката на заетостта и бъдещите потребности, а оттук и своевременното предприемане на адекватни действия, включително за привличане на български учени и ИКТ специалисти от чужбина, чрез създаване на привлекателни условия за работа в България.

4. Научни изследвания и иновации
Цели
1	Увеличаване на обема и качеството на изследователската дейност в областта на ИКТ;
2	Укрепване на дългосрочното сътрудничество между изследователските организации и бизнеса в подкрепа на технологичния трансфер;
3	Насърчаване и подпомагане на предприемачеството (създаване на собствени spin-off компании) сред академичния състав на висшите училища и научните институти в областта на ИКТ;
4	Изграждане на благоприятна среда за създаване и внедряване на иновации в ИКТ сектора. 
Обосновка
В областта на науката и изследванията, съществена компонента на политиката на ЕС за постигане на Лисабонските цели е изграждането на Европейското изследователско пространство (ЕИП). Структурирането му изисква насочване на ресурси – човешки, материално-технически и финансови, дефиниране на приоритети на развитие и изграждане на общ пазар за иновативни продукти, който да бъде в състояние да гарантира устойчив икономически растеж и конкурентноспособност. 
Докато през 1989 г. средствата за научните изследвания възлизаха на 2.7 % от БВП, то през 2002 г. те намаляват до 0.49 % от БВП. Слабото взаимодействие между бизнеса, университетите и научните институти в областта на научните изследвания и технологичния трансфер в България, както и предимно краткосрочните договорни отношения са едни от основните причини, влияещи негативно върху процеса на технологичен трансфер. Нараства потребността от научни резултати и активно присъствие на бизнеса в изследванията, базирано на стабилно публично-частно партньорство. Изследванията и иновациите трябва да имат съществено участие в различните видове инвестиции от различни финансови източници. Връзката между университетите и бизнеса трябва да надскочи индивидуалното партньорство и да се постигне дългосрочно институционално сътрудничество, за да се удовлетворят потребностите на икономиката и да се запълни недостигът от ИКТ специалисти на пазара на труда.
Разгръщането на информационната и комуникационна инфраструктура за научни изследвания в Европа следва един координиран подход с изграждането на мрежата GEANT, високопроизводителни разпределени клъстери-GRIDS и изпитвателните центрове (testbeds). Съгласно европейската визия за развитие на информационното общество и на икономика, базирана на знанието, електронната инфраструктура (GEANT и GRID) ще създаде условия за развитие на продукти, услуги и приложения от областта на научните изследвания, образованието, здравеопазването, бизнеса и електронното управление. В тази връзка изграждането на високоскоростна мрежа за пренос на данни между научноизследователските институти, университетите и училищата е необходима предпоставка за приобщаване на българското образование към световното информационно пространство. Достъпът до GRID ресурси освобождава научния и иновативен потенциал на потребителите и им позволява равностойно участие в европейските научни и образователни инициативи.
От макроикономическа гледна точка, стартирането и развитието на МСП с ИКТ профил, както и изграждането на схеми за рисково инвестиране, насочени към ИКТ сектора може да се разглеждат като фактори за стимулиране и подобряване на производствените мощности и технологичния трансфер и последващо ускоряване на икономическия растеж. За осъществяването на тези процеси са необходими допълнителни условия, подпомагащи създаването и развитието на високо иновативни МСП, разпространяването на нови идеи и технологии, както и среда, в която предприятията ще могат по-лесно да ги внедряват и да извличат полза от тях.
Регламентирането и по-ясното и по-прозрачно насочване на публично финансиране, както и създаването на нови, гъвкави механизми за инвестиции в областта на ИКТ, ще стимулират съвкупната иновационна активност и ще окажат съществено благоприятно влияние върху ръста на производителността и конкурентноспособността на българската икономика.
5. Образование и обучение 
Цели:
1	Достигане на средните европейски нива при използване на ИКТ в училищата и университетите;
2	Модернизация и оптимизиране на информационната и комуникационна инфраструктура в училища и университети;
3	Разработване на програми за обучение през целия живот, свързани с динамично развиващите се технологии на информационното общество;
4	Изграждане на единна система от професии в ИКТ сектора и осигуряване на обучение на различните нива на образователната система, адекватно на развитието на ИКТ;
5	Изграждане на национална сертификационна рамка за ИКТ умения; 
6	Изграждане на благоприятна среда за подкрепа на добри образователни практики и развиване на ПЧП.
Обосновка
Глобализацията налага формиране на висококвалифицирани човешки ресурси, които да бъдат солидна основа за нашата икономическа конкурентноспособност и да повишат качеството на живота в България. Модерно общество може да бъде създадено само от високо образовани хора и квалифицирана работна ръка, в което социалното единство и конкурентноспособност стават все по-зависими от възможностите ни да използваме потенциала на ИКТ. Внедряването на ИКТ в образователния и обучителен процес ускорява промените в тези системи и преодолява границите между различните методи за обучение. 
Един от основните проблеми пред образователната система в България е недостатъчния брой квалифицирана ИКТ специалисти, които излизат от учебните заведения. Това налага спешни промени през следващите три-четири години, които да променят структурата на висшето образование и моделът на финансиране в съответствие с нуждите на пазара на труда. Държавата предприема законодателни инициативи относно създаването на нови регулаторни разпоредби, необходими за оптимизиране на ефективното функциониране на учебните заведения и материално-техническа инфраструктура към тях. 
Едновременно с това гражданите трябва да развиват и нови умения, адаптирани към променящата се работна среда и условия за живот. България е на предпоследно място в Европа по отношение на обучението през целия живот. Само 1.6 % от гражданите в над студентска възраст (от 24 до 64 г.) учат, като в ЕС процентът е 10.1%, а до 2010 г. се предвижда да стигнат 12.5%. Проблем остава подготовката и мотивацията на компютърни специалистите в държавната администрация. Факт е, че при равни други условия държавата не може да се конкурира с частния сектор при предоставянето на стимули. От друга страна липсата на подготвени кадри в администрацията е един от рисковете за успешно провеждане на държавната политика в областта на ИКТ. Добре подготвени и компетентни специалисти са необходими и за подготовката и контрола на националните проекти в сферата на ИО. В тази връзка може да се предприемат конкретни действия като: независимо оценяване на труда; по-широко участие в процеса на взимане на решения; пряко участие в значими национални и международни проекти; осигуряване на продължаващо обучение по международно признати програми.
Осигуряването на модерно и ефективно управление с помощта на съвременните ИКТ изисква различни знания и умения. За да отговори на истинските нужди на гражданите и индустрията във всички сфери на обществения живот, правителството трябва да гарантира високо ниво на образователна подготовка на ИТ специалистите работещи в държавната администрация чрез сертифициране по ECDL (European Computer Driving Licence) и аналогични сертификационни програми.
6. Популяризиране на ИО, брандинг на ИКТ сектора
Цели:
1	Повишаване на готовността, способността и възможностите на гражданите и бизнеса да търсят и ползват услугите на информационното общество; 
2	Провеждане на широка осведомителна кампания за възможностите и предимствата на услугите на информационното общество;
3	Популяризиране капацитета на България в областта на високите технологии сред потенциални чужди инвеститори;
4	Поддържане на обществения интерес към българската ИКТ индустрия чрез предоставяне на информация за  приноса й към създаване на заетост и стимулиране на икономически растеж.
Обосновка
България изостава по отношение на ефективното и ефикасно използване на ИТ от гражданите, бизнеса и администрацията. В условия на бързи промени трябва да преодолеем това изоставане чрез всеобхватно ИКТ развитие, което да ни осигури конкурентни предимства в бъдеще. Във връзка с това в настоящата Национална програма за ускорено развитие на ИО е обособено отделно направление за популяризиране на услугите на ИО сред гражданите и развитието на нова представа за страната, което ще осигури подкрепа и участие на всички в процеса на изграждане на ИО в България.
Държавата, в партньорство с бизнеса и медиите, трябва да организира и проведе кампания за широко разпространяване на информация за възможностите на ИКТ. Тази кампания ще бъде в допълнение на националните и регионални събития и информационни дни, провеждани в сътрудничество с университетите, БАН, неправителствени организации и частния сектор.
Разпространението на рекламна информация за развитието на българската ИТ индустрия е ключов фактор, който стимулира чуждестранния интерес за установяване/развитие на бизнес отношения с български ИТ компании. Формулирането на единно послание на сектора към неговите партньори в страната и в чужбина, създаването на български ИКТ календар на събитията, осигуряването на достъп на българските фирми до глобалните консултантски мрежи ще излъчват ясни, хомогенни и позитивни послания за пазарното място на българската ИКТ индустрия и по този начин ще подпомагат стратегическия маркетинг на сектора.

IV. Управление и контрол 
1. Участници в програмата
Изграждането на ИО изисква специалното внимание на държавните институции. Те трябва да създадат условия за ускоряване на процесите, за активно включване на частния сектор и обществеността в обсъждането на нови нормативни актове, както и в реализирането на проектите и контрола на тяхното изпълнение. 
Държавните институции запазват водеща роля при: 
1	законодателното уреждане на ИО, хармонизирано с правото на ЕС с минимално регулиране в обществен интерес и с гаранции за правата на гражданите; 
2	разработването на политика за стимулиране на значимите дейности, както и за реализирането на проекти с общонационално значение; 
3	участието в междудържавни споразумения за постигане на унифицирана глобална уредба в информационната сфера и борба с международната престъпност. 
Държавните институции трябва да насърчават представителите на частния сектор и неправителствените организации да участват в образователни и разяснителни кампании, за осъществяване на обществен контрол в условията на публичност и прозрачност, както и при непосредственото вземане на решения за развитието на различни области на ИО. В законодателството и в практиката по прилагането му е необходимо ясно да се очертае тенденцията на оттегляне на държавата от осъществяване на административен контрол върху информационната сфера. 
Особено важно е държавата да създаде предпоставки търговските дружества от частния сектор да предприемат действия за изграждане на технологичните основи на ИО и активно участие в процеса на стандартизация. 
В процеса на преход към ИО е необходимо да се включи цялата общественост, и по-специално неправителствените организации и институции. Тяхната роля е в: 
1	представянето на проекти и участието в публични дискусии на нормативни актове;
2	участието в смесени органи с представители на държавните институции и частния сектор за решаване на значими проблеми на ИО; 
3	съдействието за осъществяване на образователни проекти и за разясняване на положителните ефекти и рисковете, свързани с приложението на ИКТ; 
4	предприемането на инициативи за неутрализиране на вредни последици от приложения на ИКТ; 
5	осъществяването на наблюдение върху изпълнението на програмата.
Участници в изпълнението на програмата са всички държавни органи и ведомства, имащи отношение към ИКТ проектите заложени в нея, както и публично-частни партньорства между държавни органи и представители на частния сектор, браншовите организации и учебните заведения. 
2. Институционална рамка 
В съответствие с Устройствения правилник на Държавна агенция за информационни технологии и съобщения и ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 299 на Министерския съвет от 8.11.2004 г.  за създаване на Координационен съвет за информационно общество се създава институционална рамка за изпълнение на Националната програма за развитие на ИО, където: 
1. Координационният съвет за информационно общество към Министерския съвет извършва координацията и контрола по изпълнение на програмата като има следните функции и задачи:   
1	Координира усилията на всички заинтересовани страни в този процес – държавни институции, бизнес, обществени организации;
2	Изготвя становища за целесъобразност на проекти над 1 000 000 лв.(един милион лв.) на базата на оценката на експертен съвет създаден към КСИО.
3	Поощрява развитието на публично-частни партньорства за реализация на програми и проекти, подкрепящи основните направления на програмата;
4	Гарантира прозрачността, целесъобразността, ефективността и ефикасността на публичните разходи за реализация на тези програми и проекти;
1	Проверява  пълнотата на получените проекти и съответствието им с изискванията и критериите за оценка на ИКТ проекти; 
2	Информира кандидатите за резултатите от формалната проверка на заявките и при необходимост изисква липсващи документи и информация; 
3	Своевременно уведомява кандидатстващата страна за приетото становище относно целесъобразността на подаваните проектни предложения;
4	Осигурява наблюдение на проектите одобрени от КСИО и получили национално финансиране/съфинансиране; 
5	Изготвя и прилага системата за наблюдение изпълнението на програмата; 
6	Проучва и анализира информацията за проблеми, свързани със забавяния в стартирането на проектите, както и прилагането на предложения за тяхното преодоляване.
2. Оперативното управление на програмата се извършва от ДАИТС, в която се създава  Управляващ орган на Националната програма за ускорено развитие на ИО отговорен за ефективното и правилно управление на програмата. Във връзка с изпълнението на програмата, ДАИТС осъществява  следните функции и задачи:  
1	Администрира програмата, предоставя техническа помощ и разпространява информация между потенциални бенефициенти;  
2	Експертна подкрепа за изготвяне на пакета от документи за кандидатстване по схеми/процедури към оперативните програми с ИКТ компонента;
3	Предлага оценители на комисиите към оперативните програми, които извършват техническата оценка на проектните предложения в областта на ИКТ и ИО, подадени към тези оперативни програми; 
4	Събира проектни предложения, подавани към европейски източници на финансиране и националния  бюджет;   
5	Поддържа регистър на ИКТ проектите в държавната администрация, съдържаща информация за получените проекти; 
6	Ежегодно изготвя списък с избраните проекти, получили национално финансиране/съфинансиране; 
7	Изготвя и представя на КСИО годишните и окончателни доклади относно изпълнението на програмата;
8	Съгласува и/или утвърждава инвестиционни програми и проекти в съответствие с приоритетите в областта на информационното общество.
3. Управляващият орган на Програмата с Решение на Координационния съвет за информационно общество делегира на други държавни ведомства определени задачи по управлението на приоритетни проекти от програмата.

За изпълнението на Програмата ще отговарят ресорните държавни институции, с активното участие на Управляващия орган, бизнеса, академичните среди и гражданските организации. Управляващият огран административно обезпечава изпълнението на програмата, като своевременно предприема необходимите действия за безпроблемното протичане на процесите по изпълнение на документа. В изпълнение на програмата, Управляващият орган подпомага КСИО към Министерския съвет при осъществяване на функциите му като следи за събития, застрашаващи постигането на целите на Националната програма и изпълнението на конкретната дейности/процеси, свързани с изпълнението на пътната карта.
Националната програма за ускорено развитие на ИО отворена по своя характер и периодично се актуализира и допълва, в съответствие с тенденциите на развитие на ИКТ и публичното управление на национално и международно равнище.  Актуализацията на тези документи ще се извършва на широка експертна основа и одобрение от Координационния съвет в съответствие с поставените нови приоритети пред държавното управление в средносрочен и дългосрочен план. 
3. Система за подбор и оценка на проекти 
В срок до 3 месеца след приемане от Министерския съвет на Националната  програма за ускорено развитие на ИО, ДАИТС предлага за приемане от Министерския съвет на Пътна карта за реализиране на проектите от ключово значение за развитието на ИО. Проектите кандидатстващи за включване в пътната карта се описват съгласно формата за описание на проект – Приложение 2. В Приложение 3 се разглежда общата методология за управление на портфолио от проекти. Методилогията ще се разработи от КСИО и ще бъде предложена за приемане като неразделна част от пътната карта. 

За ефективно и прозрачно управление на разходите, осигурени от публични източници се предвижда прилагането на следния механизъм за конкретни проекти от областта на ИКТ, кандидатстващи за финансиране:
1	От Структурните фондове и Кохезионен фонд
Предложенията с ИКТ компонента, кандидатстващи за финансиране от фондовете на ЕС, се подават по реда и при условия определени за отпускане на безвъзмездна финансова помощ от Структурните фондове и Кохезионния фонд на Европейския съюз и от Програма ФАР на Европейския съюз. ДАИТС изготвя и предлага на Управляващите органи, Междинните звена и/или друг компетентен орган специфични критерии за оценка на ИКТ проекти. 
2	От Европейски земеделски фонд за развитие на селските райони 
Кандидатстването на проекти с ИКТ компонента по мерките на Програма за развитие на селските райони 2007-2013 г. ще се извършва съгласно наредбите и апликационните форми утвърдени от Министерство на земеделието и храните (МЗХ). ДАИТС изготвя и предлага на МЗХ специфични критерии за оценка на ИКТ проекти. 
3	От държавния бюджет
Предложенията за всички проекти с бюджетно финансиране, придружени със становище на КСИО и решение на Министерския съвет се подават от първостепенните разпоредители с бюджетни кредити при изготвянето на тригодишната бюджетна прогноза и закона за държавния бюджет за съответната година в определените срокове от министъра на финансите.
ДАИТС вписва в регистър всички ИКТ проекти, предложени от министерства и други държавни ведомства, като изпраща на КСИО проектите на стойност над 1 000 000 лв. за оценка по специфични ИКТ критерии и методика, одобрена от Министерския съвет. Оценката се извършва от Експертен съвет към КСИО и се предоставя на Министерство на финансите и Министерския съвет. 
Министерският съвет взима решение за целесъобразността на проектите въз основа на становището на КСИО и възможностите за тяхното финансиране.
Основни насоки на публичното финансиране:
·	Централизирано -  за интегрирани дейности, които рефлектират върху повече от една област на икономическия и социален живот;
·	В хоризонтален план - чрез национално съфинансиране на оперативните програми към НСРР и средства, заложени в бюджетите на съответните институции и ведомства;
·	Общински бюджети – за специфични дейности, които подпомагат развитието на ИО на местно ниво. 
Общата оценка на фискалното въздействие ще се базира на степента на оптимизиране на преките публични разходи за ИКТ и мащаба на мултиплициране на резултатите от тях. Програмата си поставя за цел средствата от национален бюджет да не надхвърлят прага от 30 % за целия период на финансиране на програмата. В тази връзка допълнително внимание ще бъде насочен към  ресурсите, предоставяни от други европейските програми и финансови източници за реализиране на целите на Лисабонската стратегия. Това са:
·	Програми на Европейската общност (ЕО):
-	7 Рамкова програма за научни изследвания (2007-2013) 
-	Рамкова програма за конкурентоспособност и иновации (2007-2013) 
-	Програмата за транснационално сътрудничество в Югоизточна Европа (2007-2013) 
-	Програма  Safer Internet Plus
-	Многогодишната индикативна програма  TEN-T (Trans-European Transport Network) 
1	 Други източници
2	Офсетни програми
2	Заемни споразумения със Световна банка
3	Други

V. Приложения
Индикатори за оценка
НАПРАВЛЕНИЯ	ИНДИKАТОРИ 	
1. ИКТ инфраструктура и сигурност
	1. Процент на домакинствата с компютри  
2. Брой компютри на домакинство
3. Интернет потребители, % от населението
4. Достъп до интернет, % от домакинствата
5. Домакинства с широколентов (високоскоростен) достъп до интернет, %
6. Предприятия, с широколентов достъп до интернет, %
7. Покритие на мрежата за високоскоростен безжичен интернет - WiFi hotspot penetration, брой точки
8. Брой на обществените Интернет точки за достъп (PIAP’s) на 1000 жители
9. Използване на цифрови сертификати, %	
2. Общество и култура 
	1. Публични електронни услуги, брой и видове
2. Участие на гражданите в електронни дискусии и процесите на е-демокрация, включително обсъжданията преди приемането на важни документи
3. Уеб съдържание, създадено в България	
3. Икономика и заетост 	1. Обем на ИКТ пазара, абс. стойност
2. Дял на ИКТ в брутния вътрешен продукт, %
3. Дял на ИКТ сектора в общата заетост, %
4. Ръст на ИКТ сектора, %
5. Дял на ИКТ в добавената стойност на продуктите и услугите, %
6. Публични инвестиции в ИКТ, %
7. Ръст на инвестициите в ИКТ сектора, %
8. Процент на служителите със специализирани ИКТ умения, % спрямо общия брой служители
9. Предприятия, чийто оборот е от електронна търговия, %
10 .Предприятия, получили и изпълнили поръчки онлайн, %	
4. Научни изследвания и иновации	1. Брой на заетите с научни изследвания в ИКТ сектора
2. Дял от БВП за научни изследвания в държавните университети, %
3. Процент от общия размер на средствата за научни изследвания в университетите и институти на БАН за ИКТ, %
4. Разходи за научни изследвания в ИКТ от бизнеса, % от БВП
5. Инвестиции в изследвания в ИКТ сектора
6. Осигурено национално финансиране на научноизследователски и развойни дейности и иновации
7. Брой на заетите с научни изследвания в ИКТ сектора
8. Брой приложения, ползващи GRID инфраструктурата и брой процесори достъпни за тях 
9. Брой потребители, имащи достъп до GRID инфраструктурата	
5.Образование и обучение 
	1. Ниво на свързаност  на училищата и университетите с високоскоростен интернет, %
2. Ниво на ИКТ инфраструктура в училищата и университетите
3. Ниво на достъп до ИКТ на преподавателите в училищата и университетите, %
4. Честота на използване на ИКТ в образователния процес
5. Процент от гражданите преминали обучение за базови умения по ИКТ
6. Брой на сертифицирани преподаватели
7. Брой на сертифицирани обучаеми
8. Брой завършили средно професионално образование в областта на ИКТ
9. Брой завършили висше образование в областта на ИКТ	
6. Популяризиране на ИО, брандинг на ИКТ сектора
	1. Граждани на страната, които нямат възможност или желание да работят с компютър, %
2. Български компании участващи на национални форуми по ИКТ, брой
3. Български ИКТ компании участващи на специализирани световни изложения
4. Информационни брошури и аудио-визуални материали за популяризиране на българския ИКТ сектор
5. Организирани информационни дни в страната по Рамковите програми на Общността
6. Организирани кръгли маси, семинари и дискусии по въпросите на ИО	
Форма за описание на проект
От националната програма за ускорено развитие на информационното общество в Република България 2008 – 2010 г.
1.	Наименование на проекта
1.1.	Направление
1.2.	Дейност
2.	Цел на проекта 
2.1.	…
2.2.	…
3.	Очаквани резултати от проекта и ключови индикатори
3.1.	…
3.2.	…
4.	Оценка на сегашното състояние (количествени и качествени показатели)
4.1.	…
4.2.	…
5.	Под-проекти:
5.1.	 …
5.2.	…
6.	Дейности по проекта по периоди на реализиране 
6.1.	2008 - …
6.2.	2009 - …
6.3.	2010 - …
7.	Примерен бюджет … лева.
8.	Финансиране
8.1.	От бюджета 
8.2.	Други Национални програми
8.3.	От фондове на ЕС 
8.3.1.	 Структурни
8.3.2.	 Други 
8.4.	Публично-частни партньорства
8.5.	Донорски програми
8.6.	От други източници - конкретизиране
Приложение 3
Методология за управление на портфолио от проекти
Методологията се използва за приоритизиране на инициативи и проекти, свързани с ускореното развитие на информационното общество в България. Предварителният анализ на ИКТ проектите в държавната администрация в България за периода 2007-2009 г., обхваща над 200 проекта на 12 министерства и 21 агенции, комисии и институти. Анализът показва, че само част от проектите са финансово обезпечени, като има сходни проекти или такива, които се припокриват като идея. 
Нуждата от управленско решение за избора на портфолио от проекти за изпълнение води до необходимост от методология за приоритизиране на проектите. При наличието на ограничен финансов ресурс едно от основните предизвикателства е правилната оценка за това, коя инициатива или проект би донесъл най-големи ползи при изпълнението на националните ИКТ приоритети. 
В най-опростен вид управленското решение се свежда до три възможности: 
1	Изпълнение на определен проект сега; 
2	Отлагане изпълнението за бъдещ период;
3	Отказ от изпълнение.
Вземането на решение дори и при толкова опростен модел не е никак лесно. В едно такова решение са въвлечени различни интереси, както от страна на изпълнителите на проекти, така и от страна на ползвателите на резултатите от тях. Често ведомствата разполагат с твърде малък бюджет и трябва да отказват изпълнението и на приоритетни проекти за техните секторни политики. Главният въпрос е как да се обоснове решението за реализиране или за отказ на изпълнение на един или друг проект.
Матрицата за приоритизиране на проекти осигурява прост и бърз анализ на портфолио от проекти. Тя е удобен инструмент за превръщане на списък от “желани проекти” в пътна карта за ефективно постигане на определена цел. Обучение за използване на методологията са преминали служители в Министерството на финансите, както и служители в други министерства в рамките на курсове, организирани от ИПАЕИ. Инструментът е използван и при разработване на Стратегията за конкурентоспособност на българската ИКТ индустрия. 
За оценка на проектите се използват два обобщени критерия 
1	“Икономически ефект” 
2	“Леснота на изпълнение” 
Двата обобщени критерия се състоят от няколко под-критерия.

Критерии за оценка на икономическите ползи:
1	Ефективност. Възвращаемост на инвестицията, разглеждана като намаляване на разходите за извършване на услугата и/или повишаване на събираемостта на данъци и такси в сравнение с направените инвестиции и оперативните разходи, необходими за поддържане на системата през периода на полезното й използване. Оценява се степента, до която инициативата е полезна за решаване на бизнес нужда по време на целия й жизнен цикъл и води до повишаване на производителността и намаляване на разходите.
2	Значение. Степента, до която проектът посреща нуждите на широк кръг от вътрешни и външни клиенти например: брой организации, процеси и граждани, засегнати от внедряването на проекта; 
3	Пазарни условия. Степента, до която проектът не изисква някакви специални условия за използването на данните и предоставянето на услугата. Степента, до която фирмите, служителите и/или гражданите са готови да използват услугата. До каква степен съществува търсене на дадената услуга. 
4	Риск. Степента, до която проектът не е застрашен от провал, измерван като значителни загуби на финанси, ресурси или функции.
5	Стратегическо съответствие. Значимост на проекта за икономическото и социалното развитие на страната. Степента, до която проектът ускорява икономическото и социалното развитие, пести време и ресурси на гражданите и фирмите, елиминирайки по този начин административните бариери. До колко се увеличава прозрачността в държавната администрация и се намалява корупцията. 
Критерии за оценка на леснотата на изпълнение: 
1	Ресурси/Технология. Степента, до която инициативата е планирана по отношение на финансиране, нужни умения, необходимо обучение, ИТ стандарти, инфраструктура. Доколко е достатъчна съществуващата инфраструктура и е осигурена наличност на необходимите ресурси.
2	Оперативна/организационна готовност. Степента, до която инициативата взема предвид работните процеси, необходими за развитието на информационното общество. Оперативната готовност на организацията да поддържа нови бизнес процеси имащи отношение към информационното общество. 
3	Взаимно допълване. Степента, до която инициативата е взаимосвързана. Инфраструктурните, оперативните и други разходи могат да бъдат взаимно допълвани чрез комбиниране с други инициативи с подобни нужди.
4	Външно влияние. Степента, до която законови, регулаторни механизми и/или възможностите на заинтересованите лица НЕ препятстват нормалната реализация на проекта.
5	Разходи за развитие/контрол на разходите. Степента, до която разходите за разработка на решението и контрола на текущите разходи са управляеми по време на процеса на изпълнение. 
6	Култура. Културна готовност и наличие на умения за управление на промяната по отношение на новите бизнес процеси.
За конкретното приложение на методологията за приоритизиране на проекти е необходимо под-критериите да се дефинират по-точно в съответствие с Програмата за ускорено развитие на информационното общество и да се определи „тежестта” на всеки от тях. За целта е необходимо да се сформира малка работна група от експерти и критериите и техните „тежести” да се одобрят след обсъждане от Съвета на ИКТ директорите в държавната администрация. Разработеният инструмент за приоритизиране на проекти следва да се адаптира в съответствие с одобрените критерии и „тежести”.
Координационният център за информационни комуникационни и управленски технологии (КЦИКУТ) към Министерския съвет разполага с необходимите материали за обучение на ИКТ директорите в държавната администрация за прилагане на предложената методика.

Приложение 4
Законодателна и нормативна уредба в областта на ИО

1. Закони
№	Документ	Година на приемане	
1.	Закон за научните степени и научните звания	1972	
2. 	Закон за Българската академия на науката	1991	
3.	Закон за патентите и регистрацията на полезните модели	1993	
4. 	Закон за авторското право и сродните му права	1993	
5. 	Закон за висшето образование	1995	
6.	Закон за насърчаване на инвестициите	1997	
7. 	Закон за защита на конкуренцията	1998	
8.	Закон за малките и средните предприятия	1999	
9.	Закон за промишления дизайн	1999	
10.	Закон за марките и географските обозначения	1999	
11.	Закон за топологията на интегралните схеми	1999	
12.	Закон за електронния документ и електронния подпис	2001	
13.	Закон за насърчаване на научните изследвания	2003	
14.	Закон за генетично модифицираните организми	2005	
15.	Закон за електронната търговия	2006	
16.	Закон за електронните съобщения	2007	
17.	Закон за електронното управление	2007	

2. Стратегически документи
№	Документ	Година на приемане от МС	
1.	Стратегия за развитието на информационното общество и Национална програма за развитие на информационното общество в Република България	1999	
2. 	Програма за прилагане на съвременни информационни технологии в администрацията	1999	
3.	Стратегия за развитие на високотехнологичните дейности и високотехнологичните паркове	2000	
4.	Стратегия за развитие на човешките ресурси 2000-2006 г.	2000	
5. 	Национална стратегия за насърчаване развитието на малките и средните предприятия за периода 2000-2006 г.	2000	
6.	Стратегия за изграждане на електронното правителство и План за нейното изпълнение	2002
2004	
7.	Стратегия и План за действие за конкурентоспособност на България на световните ИКТ пазари	2004	
8. 	Иновационна стратегия на Република България	2004	
9. 	Стратегия за насърчаване на инвестициите в Република България	2004	
10.	Национална стратегия за научните изследвания	2005	
11.	Стратегия и План за действие за въвеждане на ИКТ в българските училища	2005	
12. 	Национална стратегия за продължаващо професионално образование за периода 2005-2010 г.	2005	
13.	Стратегия за реформа на съдебната система	2003	
14.	Национална стратегия за регионално развитие за периода до 2015 г.	2005	
15.	Национална стратегия за внедряване на електронно здравеопазване в Република България	2006	

Приложение 5
Използвани съкращения

ECDL	European Computer Driving Licence
GEANT	Високоскоростна Европейска магистрална комуникационна мрежа, свързваща Европейските национални изследователски и образователни мрежи
GRIDS 	Усъвършенствани структури, базирани на GRID-технологиите, функциониращи като разпределени мощности с голям изчислителен и комуникационен капацитет (GB/TB)
LAN	Локална мрежа
БВП	Брутен вътрешен продукт
ДАИТС	Държавна агенция за информационни технологии и съобщения
ЕИМ	Европейска изследователска мрежа
ЕИП 	Европейското изследователско пространство 
ЕС	Европейски съюз
ИКТ	Информационни и комуникационни технологии
ИО	Информационно общество
КСИО	Координационен съвет за информационно общество
КЦИКУТ 	Координационен център за информационни комуникационни и управленски технологии 
МСП	Малки и средни предприятия
НИРД	Научноизследователска и развойна дейност
НРОС	Национална рамка за оперативна съвместимост
НСРР	Национална стратегическа референтна рамка
ПЧП	Публично-частно партньорство